Микеланджело Буонароти
Върни деня, когато бе свободна…

Превод от италиански: Драгомир Петров, 1970

chitanka.info

Върни деня, когато бе свободна…[0]

Върни деня, когато бе свободна

за моя огън сляп дори юздата;

погребаният образ, яснотата

и добродетелта богоугодна.

О, стъпки чести, морни!… Днес негодна,

с години натежала е снагата.

Но ако пак желаеш ми душата,

върни жарта в гръдта сега безводна[1].

И ако туй си ти, че ти обрече

рода ни смъртен на сълзи горчиви,

не ще те разтуши, Любов, старика.

Духът ми оня бряг достига вече,

где търси, скрит, стрели по-милостиви —

не лумва пак горената борша.

[0] Сонетът, в който продължава да отзвучава скръбта по Витория Колона, изразява чувство за безсмислеността на любовта за едно старо и уморено сърце. — Б.пр. ↑

[1] Която не ражда сълзи. — Б.пр. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.